Какво имаш да губиш? - Младостта си.
И просто те разкара? - На път беше, но я прекъсна шефът.
Скапана работа. - Знаете ли?
Дотрябвала ми е лъскавата й презентация и борда й на директорите.
Печеля честно и си плащам данъците. През повечето време.
Дом, съгласен съм с теб. Като американец и аз съм на твоя хал.
И аз така. - С теб сме.
Какво става, Майк? Как мина с майка ти и Кендис?
Ще забавя нещата с Майкъл. - Защо?
Той вече има жена в живота си. - Кучият му син. И коя е?
Майка му. - Какво? Бляк.
Мама я харесва. - Да, бе.
Никоя жена не е била достойна за майка ти.
Да не мислиш, че първата такава, ще е мамчето? Успех.
Чуй това: "Може ли да отменим плажа?
Обещах да заведа мама на хорово пеене."
Няма да си го причиня отново, нито пък на Дюк.
И двамата заслужаваме всеотдаен мъж. - Изгради си стандарти.
Не мога да повярвам, че цитирам тая тъпа книга.
Кажи му, че няма да си между него и майка му.
Ако иска да се срещате,
то ти трябва да си неговият приоритет.
Тя владее живота му, не мога да се боря с това.
Тогава зарежи първия мъж, който срещна за 3 години
и който го е грижа за теб и Дюк.
Нали нямаше идеални мъже? Какво имаш да губиш?
Нали това ми опяваш цяла вечер.
Добре, но и ти го правиш.
Настъпи най-мрачният час.
Момчетата бяха под пълна обсада.
Но в онзи ден, всичко се промени.
ФАБРИКА ЗА ЗАДНИЦИ
Кажи сега, как е да си свободен мъж?
Супер, слушайте. Мога да правя каквото си искам,
когато си искам и с когото си искам.
Няма тайриния... - Казва се тирания.
Млъкни, Бенет, нека се изкаже. - Граматиката му куца.
Няма тирания и потисничество.
Няма го и постоянното женско натякване.
Единствената жена, с която бих говорил тази вечер,
е гологъза танцьорка. - Какво стана с другия бар?
Затвориха го за нарушения. - И аз така чух.
"Фабрика за задници" ми харесва повече, защото мацките са похотливи.
Аз такива харесвам. - Сед!
Не ме съдете, та аз се развеждам!
Лоурен потвърди за утре. - Нали не се срещахте вече?
Що му се бъркаш? - Той така беше казал.
По-зле си от Майк. - Да не си го казал повече.
Искате ли готина история? Сед, разкажи за онази нощ с Гейл.
Ще ти разбия мутрата ей с тая бутилка, ако пак споменеш Гейл.
Не искам да говоря за Гейл, а само за цици и задници!
Кендис е, да вдигам ли?
Не, пич! Дай ми телефона.
Ало, Кендис?
Какво става, маце? - Майкъл!
Тъкмо си мислех за теб. - А аз очаквах гласовата ти поща.
Да, но съм аз, скъпа. - Виж, Майкъл.
Трябва да поговорим.
Дами, това са най-ужасяващите думи: "трябва да поговорим".
Това означава само две неща: или сме направили нещо лошо,
или вие буквално искате да говорим.
Иска да говорим. - Това е ново.
Това е лошо, пич. - Супер! Дано ти надуе главата.
Добър знак ли е, че иска да говори? - Не и в моята къща.
Крис беше весела и спокойна, а сега само ме дебне,
мърмори и опява "Какви са краткосрочните ти цели?",
"Какви са дългосрочните ти цели?", "Джереми, какво мислиш за връзките?".
А аз си цъкам играта и... - Ей, я повтори.
За кратко- и дългосрочните цели ли? - Да, и знаеш ли какво?
Кендис ме попита същото на първата ни среща.
И Мая ме попита същото. - Както и Лоурен.
Знаете ли на мен коя ми зададе тия въпроси?
Абсолютно никоя! Защото стриптийзьорките не питат нищо!
Чуйте какво ми каза онзи ден. Каза, че не била моята спортна рибка.
Какво е това? - Трофей, показваш я на приятелите.
Какви ги плещиш, Бенет? - Гледах Опра.
Защо я гледаш? - Харесвам Опра.
Не говори гейски неща на моето парти!
Беше поканила Стив Харви. Написал е една книга.
За жени, но е за мъжете. - Нашият Стив Харви?
И аз чух нещо такова. - Предал ни е ей така?
Аз не бих го сторил. - Мислех, че е наш брат...
И аз така. Нищо не съм казал.
Кажи какво точно пише в книгата.
Куп тъпотии. - Затова ли съсипваме партито ми?
Заради тази информация? - Намерих я, чета рецензия.
Трябва да докопам тази книга. - Не и сега!
Ти каза приятелите преди мацките. - Точно така!
Познай какво, братлето иска курвето!
Джобът ми е пълен с кинти и даже нямам бельо!
Тая вечер съм без гащи. Вие трябваше да сте моите криле!
Полетете с мен. Празнувайте, мамка му!
Не отива на добре. - Ало, търсим една книга...
"Действай като жена, мисли като мъж".
Навсякъде? Мерси.
Разпродадена е от седмица. - Не може никъде да я няма.
Няма я даже в eBay. - Силата на Опра.
Намерих нещо. Къде е Сан Пабло?
На границата на Орегон. - Няма да стане.
Е, поне опитахме. Утре е нов ден, нов късмет.
Хайде, към клуба! - Шофьор, ще ни откараш ли до нас?
Нали щеше да го отложиш? - Опитвал ли си да откажеш на мама?
Ще го кажа вместо всички други.
Опитвал ли си хетеросексуалността?
Мамо!
Сготвих ти любимото. - Ухае чудесно.
Дай ми от пилето!
Знаеш колко обичам лучени кръгчета и царевичен хляб.
Ще ти сипя, но първо почисти.
Добре, а ти гледай този пай...
Добре, но ти почисти плота. - Мамо, какво е това?
Книгата на оня с голямата глава от "Семейни вражди".
Дръж се като нещо, мисли като друго. От моя клуб на книгата е.
Всяка война си има повратна точка.
През Гражданската война е битката при Гетисбърг.
През Втората световна е десантът в Нормандия.
Повратната точка в тази война
бе тази нощ в къщата на Лорета. Сякаш намериха Свещения Граал.
Джереми, кажи им да обръщат буса.
Силата се бе върнала при нас, но още не го знаехме.
"Защо мъжете правят така". Вижте! - Стив Харви е предател.
Вижте, "Мамините момчета", глава 7. Това си ти.
Аз не съм мамино момче. Джей, нали така?
Чуйте това. "Мъжете уважават стандарти, изградете си".
Аз предпочитам моите да нямат. Ако трябва да избирам,
ще избера жената без стандарти.
"Докато мъжът не постигне целите си, никога няма да сте номер едно."
Изобщо не е вярно. Нищо не съм постигнал, а жената е на първо място.
Луда работа. - Промиване на мозъка!
Насочва ме към мечтите ми и ми помага да постигна целите си.
Защо да го прави? - Ти поне получаваш нещо.
90 дни. Това не е изпитание, а смъртно наказание.
Ще ти опитам картофите.
Ей, Майк, майка ти на колко е? - Моля?
Не в тоя смисъл. Добре де, в тоя е. На колко е?
Аз влизам и тя ме пита искам ли да ям, ама да ям какво?
Остави ми чинията и не се задявай с майка ми!
Не ми викай! Не аз искам да съм тук, а вие. Аз искам на стриптийз клуб!
Разбери, че имам цяла пачка и някой ще я получи.
Г-жо Лорета, готов съм за остатъка от тура.
Момчета, яко сте преебани. Честно казано, няма какво да сторите.
А може и да има. - В тях е наръчникът ни, пич.
Знаят всичките ни маневри. - Но те не знаят,
че ние знаем, че те знаят. - Е затова не излизам само с него.
Не го знам за какво говори. - Момчета, като "Патриотите".
Когато Беличик открадна плановете на "Джетс".
Да, и го арестуваха. - Но спечелиха мача.
И после играха на "Супербоул".
Иска ми се да те разбирах. - Ще използваме книгата срещу тях.
Ще се правим, че получават каквото искат, за да го получим ние.
Ще ги излъжем. - Именно!
Това е война, господа. Няма правила.
Както веднъж каза великият Хан, не Чингис,
а латинецът от "Стар Трек 2",
"Отмъщението се сервира студено."
Майкъл, трябва да ти споделя нещо.
Преди ти да споделиш
и аз искам нещо да ти споделя. Знаеш ли, че май съм мамино момче?
Май всичко започна, когато татко почина.
Беше ни тежко.
Мама започна да разчита на мен за много неща.
Твърде много неща.
Станах мъжа вкъщи твърде от малък
и сигурно затова сме така близки. - Майкъл.
Опитвам се да ти кажа следното.
Искам ти да си най-важната жена в живота ми.
Беше като да се явиш на тест, на който вече знаеш отговорите.
Ти си ми приоритет, Кендис. Ясно?
Искаше за нещо да говорим?
Така ли?
Жените нямаха шанс. Бяха като маджун в ръцете ни.
Обнових си биографията и я пратих на "Невърсофт".
Наистина ли? Честно?
Заинтригувах се от обява за работа и си помислих:
"Защо не опиташ, Джереми? Нямаш какво да губиш.".
Скъпи, това е чудесно! Гордея се с теб.
Не се вълнувай толкова, само пробвах.
Сигурно няма и да звъннат. - Не, ти ще се продадеш успешно.
Джереми, беше най-добрият в класа, ти си страхотен дизайнер.
Не, ти си страхотен творец. Ще са късметлии, да те имат.
Аз съм късметлийка, да те имам.
Така ли?
Знаеш ли какво си мисля? - Какво?
Никой не е правил секс на този диван.
Да, девствен е. - Наистина ли?
И какво да направим? - Сещам се поне за 10 неща.
Само 10? - След третото ще цивриш вече.
Сега ме уплаши. Обичам този диван.
След внимателно разучаване, Доминик установи, че само
един мъж може да впечатли алфа женската.
"Мъжът с потенциал". Трябва да види, че съм мъж с план.
Измисли някоя глупост. - Помниш ли идеята ми за ресторант?
Помогни ми за бизнес плана. - Сготви й, тъпчо.
Вече й приготвих закуска.
Не ти говоря за закуска, момко. Нещо лъскаво.
От ония блюда с апостроф в името.
С твоя халат ли е? - Да.
Ти пак ли си тук? - Да!
Клубът отваря след 10 и имам време за губене.
Кучката направо се премести. - К'во каза?
Съжалявам, че съм около приятелите си докато се развеждам.
Как ли си го помислих? Не беше такъв, пич.
Гейл харесваше, когато й готвех. Възбуждаше я.
В кухнята стават куп неща. Имахме си една игра.
Аз отивам за ягоди с шоколад.
После слизам, обул прашките.
Тя много ги харесваше.
Играта беше "Балансирай ягодата".
Слагам си я на...
Обаче тя...
Обаче ягодата не може да се задържи дълго и...
Искам да ти кажа следното, Дом.
Храната е твоето изкуство. Използвай силните си страни.
Хубаво мляко, Зик.
Прав е. Започва се.
Край! Колата на Доминик се е развалила.
Аз трябва да го взимам?
А ти помниш ли колко пъти те взимах, като се развали твоята?
Спести си го, Кендис. Той е загубеняк.
А аз съм глупачка, която спа с него на първата нощ.
На който спомен ще се наслаждава до края на живота си,
защото няма да се повтори. Никога!
Здравей, красавице.
Доминик.
Много си красива. - Да, вече го спомена.
Искаш ли чаша вино? - Всъщност дойдох...
"Шато Монтелина" 2006-та.
Това спечели първо място на конкурса в Париж през 76-та.
Всъщност спечели "Шардоне" от 73-та,
но съм чувал, че това е по-добро.
Подарък ми е.
Пазех си го за специален случай.
Благодаря ти.
Ами...
За тази вечер.
Боже мой, добро е.
Има и още.
Направил си това за мен?
Добър вечер, мадам. Диви...
Проклятие! Много съжалявам.
Горски гъби "Ен крут"?
Кроте.
Благодаря. - Приятна вечеря.
Исках да променя впечатлението ти за мен с ордьовъра.
Какво ще кажеш?
Изумителен е.
Ти също.
Благодаря.
Виж звездите!
Пожелай си нещо.
Добре.
Ти няма ли да си пожелаеш?
Няма нужда.
Същата нощ Зик беше на съвсем друга мисия.
Пич, знам какво казах. Казвам ти, приключвам с нея.
Няма да се състезавам с 90-дневното правило.
Силата е в теб. - Скъпи, лягам си.
Така, слушай.
Използвай "как мъжете показват любовта си", да докопаш бисквитката.
Заяви го открито. Наречи я свое гадже.
Пич, стига! Знаеш ли на какво съм подложен?
Писна ми от плащаници, отваряне на врати
и приказки за чувствата и детството ни.
Сякаш сме 1950-та. Просто искам да я прасна!
Ако мисли, че ще чакам още 71 дни за бисквитка й, да си чака сама.
Продължаваш да броиш? - Не ги броя, но знам...
Наистина я харесваш! - Не, повярвай ми, приключих.
Тази вече слагам край. - Приятна среща.
На бас, че ще зарежа 90-дневния й задник.
Слушай... Мая, тази вечер...
Имам изненада. - Така ли?
Взех билети за Джон Леджънт в "Нокия тиътър".
Това е супер.
Да тръгваме.
Надявам се да не се сърдиш,
но чичо ми е музикален продуцент и му дадох твоя диск.
Взела си ми диска? - Заедно с трите залепнали дъвки.
Тия дъвки си ги търсих.
Приключих с музикалния бизнес. Харесвам какво правя сега.
Зик, той няма да те записва.
Търси нови песни за албуми, над които работи.
Моят албум мина безславно.
Чуха го двама души, и двамата мои роднини.
Мен ме плени и той реши да го чуе.
Трябваше да си ми мениджър.
О, Зик! Откаченият Зик. Как си?
Какво става, Ксавиер? - Скъпа, това е Зик.
Той ме научи на онова движение - чимичанга! Той ме научи.
Моята дама, Кристъл. - Как си?
Ксавиер, това е...
Дами, ако мъжът ви представи като своя приятелка,
моля ви разберете, че не сте нищо повече от приятелка.
Ако има бъдещи планове за вас, ще го заяви.
Ще му сложи определение.
Ще сте жена му, дамата му, годеница или...
Моето гадже Мая.
Зик осъзна, че мъжът може да получи много повече
с едно уместно заявление, отколкото с 6 добре планирани срещи.
Боже мой!
Нека да спрем.
Трябва да ставам рано.
По-добре да тръгвам.
Лека нощ.
Мога да те изпратя...
Не, няма защо. Лека нощ!
Мъжете загубиха някои битки, но печелеха войната.
Казвам ти, Джина, получи се. Най-сетне си търси свястна работа.
Значи Стив не е дрънкал глупости? - Промених играта.
Това как повлия на 90-дневното правило?
Благодарение на него стигнах дотук.
Не казвам, че не бих го отменила за добро поведение.
Като да си смени статуса във "Фейсбук"?
Това е добро поведение, но бисквитката не излиза от
буркана за по-малко от двете вълшебни думи.
Надявам се, че сте готови за игрите под лъчите.
О, да, игрите под лъчите.
Миличък, няма ли да вдигнеш, от работата е. Не е проблем.
Не, защо да говоря по работа, щом съм с вас двамата?
Не мисли за работа. - Да, без работа.
Добре ли си там отзад, Дюк? - Да.
Носиш си книжката, нали? На връщане ти ще караш.
Шегувам се, де. - Какъв си романтик.
Нещата почти се наредиха. Момчетата забравиха, че са на война.
Качи се и попей, хайде. - Не, от години не съм пял.
Чакай, намали малко. Дюк, внимавай!
Хайде, аз те държа.
Ще ти купя мотор направо.
Извинявай, че се забавих, но имаха нужда от моя съвет.
Докъде бяхме стигнали? - Ето дотук.
И тогава нещата започнаха да се връщат.
Какво стана с работата в "Невърсофт"?
Пропуснал съм да ти кажа, че позицията вече е заета.
Така ли? - Да.
Странно.
Аз се чух с малкия брат на Сара.
Той ми каза, че позицията още била свободна.
Наистина? - Да.
Той лично ще те препоръча на шефа си.
Обаче твоята биография не е там.
Моля?
А аз чакам през цялото време.
Знаеш ли, онзи ден ми се наложи да рестартирам модема.
Сигурно писмото не е минало.
Утре сутрин ще го оправя.
Интернетът?
Да, често се случва.
Крис!
Истината ги застигаше.
Ще ми липсваш.
Това е за мен. Ще се видим.
Джеймс? Джеймс Мерил? - Лоурен Харис.
Виж се само.
Само се виж!
Ти си като изтънчено вино - с годините ставаш по-хубава.
А ти си все така младолик. Какво правиш в Л.А.?
Търся имоти под наем. Повишиха ме в изпълнителен директор на "Сенсала".
Местят ме в Л.А. - Майтапиш се!
Не мога да си представя, че Нина ще напусне Чикаго.
Всъщност няма да го прави.
Тъкмо приключваме с развода. - Така ли?
О, съжалявам. - Не, няма нищо. Разбираме се.
Ами ти? Сгодена, омъжена?
Не, не съм омъжена или сгодена. - Наистина?
Излизам с някого, но не е сериозно.
Да идем на вечеря тогава? - Става.
Да го направим. Така де, вечерята.
Трябва да ми звъннеш. - На същия номер?
Добре, утре вечер. - Идеално.
Харесва ми колата. - И на мен.
Харесвам и тялото. На колата.
Снощи гледах този епизод при мама. Много е смешен.
Нали те извикаха в работата снощи?
Да, снощи бях до работата,
но нали помниш като ти казах, че ще мина през мама,
за да оставя едни неща...
Казах ти, скъпа. Дай целувка, ти не ме слушаш.
И така лъжите се трупаха.
Майка ми планира голямо семейно събиране.
Ще се радвам, ако дойдеш. - Каквото поискаш.
Единственото лошо ще е, ако майка ти и баба ти са хубави като теб,
защото може да имаш конкуренция.
Супер! Ще бъде в парка на Кулвър сити.
Ще има трамплин и барбекю.
Стените явно имат уши. Дюк, връщай се в леглото.
Ще е на 20-ти и ще бъде страхотно.
Ще има захарен памук... - На 20-ти този месец ли?
Скъпа, не мога на 20-ти. - Защо?
Обещал съм на мама. Има годишнина на църквата й...
Сериозно? Сигурно се шегуваш! - Лека нощ, Дюк.
Ще измисля нещо, ще гледам да успея.
Ела тук.
Оказа се, че проблемът на това, да се правиш на всеотдаен, е,
че все някога ти се налага да си.
Гледай сега. Чакай, тъкмо ще скочи...
Добре, какво?
Исках да изчакам да сме с питиета.
Снощи говорих с чичо си,
слушал е диска ти и много му харесва.
Обсебен е от седма песен и иска да се видите във вторник.
Честито!
Направила си това за мен?
Не, ти го направи. Оставил си всичко в песента.
Обичам те!
Без дори да знае,
Зик сложи край на увъртането, като изрече двете вълшебни думи,
които най-сетне отвориха буркана с бисквитката.
Победата му бе съвсем за кратко.
ОТИВАМ ЗА ЗАКУСКА. ВЕДНАГА СЕ ВРЪЩАМ.
Това не е на добре.
Не, не, не!
Струва ли ми се, или прекарах най-страхотната нощ?
Докопа бисквитката. - Аз съм бисквитеното чудовище.
Взел съм по едно лате...
Мая, мога да обясня. - Лъжлива торба с лайна!
Използвах я, да се защитя.
От какво? - От 90-дневното правило.
То е създадено за защита на жените от мизерници като теб!
Значи аз съм злодеят, а ти нямаше куража да ми кажеш, че ме изпитваш?
Щях да ти кажа. - И кога точно?
Но после реших, че може да го отменя.
Реших, че ти наистина може да си единственият.
Имаше ли нещо истинско? Виното, вечерите, че съм ти гадже?
Или всичко бе, за да получиш бисквитката?
Спечели, поздравления.
Успя, нали? Спечели. - Мая, чакай, истинско беше.
Зик, не ме докосвай!
Боже, добър си. Много си добър.
Дори когато знаех, че ме лъжеш,
почти ти вярвах.
В "Изкуството на войната" Сън-Дзу пише: "Войната се основана на измама."
Пропуснал е: "Само тъпаците ги хващат."
Скъпи, телефонът!
На Кендис дори не й се наложи да намира книгата, за да разбере.
Телефонът на Майкъл Атуотър?
Тендис? - Лорета?
Звъня да кажа на Майкъл, че няма да ме кара до църквата.
Дякон Джонсън ще ме закара.
Дай да го чуя. Свободен ли е?
Ще бъде.
Майкъл! Може ли да поговорим?
Какво? - Ще видиш.
Дюк, влизай вътре. - Видя ли го какво може?
Какво става? - "Работата" звънна.
Реших, че е спешно и вдигнах. Обаче беше майка ти.
Така ли? Абе тия оператори... - Не дрънкай глупости.
Знам как изглежда, но, повярвай ми, не е...
Да ти повярвам? Аз ти се доверих.
Не мога да се състезавам с майка ти. И няма.
Не се и налага. - Защо ме лъжеш в лицето тогава?
Върви си.
Скъпа, слушай... - Разкарай се, Майкъл.
Не само Кендис вършеше работа в този ден.
Здравей, красавице. Как си?
Имам среща по-късно... - Зашеметителна си.
Благодаря ти. - Каза, че имаш новини.
Нали ти казах за един познат инвеститор?
Запозна се с плана ти и иска да му звъннеш.
Сериозно ли? - Казах ти, че е страхотен.
Благодаря ти!
Трябва да го отпразнуваме. Хайде довечера.
Не съм свободна.
Добре, утре вечер тогава?
Доминик, ще ти го кажа направо.
Поднових връзката си с бивше гадже от колежа.
Тъкмо се е развел, мести се тук и...
Късаш ли с мен? - Не, взимам си почивка.
Нужно ми е пространство, много бързо действаме...
Звучиш като мъж. - Какво каза?
Че звучиш като мъж.
Затова ли ме покани тук? На работен обяд?
Така няма да се проточва. - Доминик, аз те харесвам.
Не искам да се чувстваш ангажиран. Нека бъдем приятели.
Не ми трябват повече приятели, Лоурен.
Не ми трябват и твоите приятели, които лесно да ме предават.
Не бъди глупав. Това е бизнес, не е лично.
Ти изобщо правиш ли разлика? Знаеш ли, Лоурен...
Никога не съм имал план. Направих го, за да те впечатля.
Ти ме вдъхнови, ти ме мотивира да направя нещо за себе си.
И през цялото време си мислех, че си прекалено добра за мен.
Крис? Нося пица.
НАМЕРИХ ТОВА В НЕЩАТА ТИ.
МОМЧЕТАТА СИ ИГРАЯТ. МЪЖЕТЕ ГРАДЯТ ДОМ.
Не разбирам, беше по книгата, аз бях мъжът с потенциал.
Казах й истината, отдадох се и пак не беше достатъчно.
Поне не те хвана да лъжеш.
Само да знаете колко е зле с Кендис.
Кристин дори не ме погледна, като отидох у Джина.
Ще размисли.
Не видя как ме погледна. Такава...
Омраза? - Болка.
Омраза е. Жените бързо намразват.
Приятели, сами сме си виновни.
Беше самозащита. Те нападнаха първи! Трябваше да отвърнем.
Защитавахме вроденото си право да сме мъже, нали така?
Или обичат, или да ни оставят. - Така е!
И те ни оставиха.
Така е...
Върнахме се. - Изобщо не бързайте.
Благодаря.
Зик, виж само.
Твое дясно, мое ляво.
Не е мой тип. - Нали така правехме, Зик?
Аз ги повдигам, ти ги поваляш.
Може ли сметката?
Има го един път годишно. - Ама вкусно ли е?
Приятели. - На училищни снимки ли си бил?
Приличаш на заместващ учител.
Най-сетне си пратих биографията в "Невърсофт" и днес имах среща.
Сега ми се обадиха. Назначен съм.
Поздравления!
Главен дизайнер в "Невърсофт" с всичките му облаги.
Сега ти остана кредитната карта. - Трябва да звънна на Крис.
Не ти говори, нали? Въпреки това й се обади.
Стана заради нея, нали? - Да.
Добър съвет. Как върви онзи проект?
Много добре, даже след малко изчезвам, че ме чака работа.
Трябва да го отпразнуваме.
Нова работа, първото е от Майкъл!
Харесва ми. - Моят ред вече мина.
Само ние сме си. - Като едно време.
Не е така, защото аз нямам вечерен час вече.
Като стана дума, аз тръгвам. Мой ред е да готвя.
Бенет, като някое пиче си. С приятелите сме, пием си.
А той хуква у дома, командван от жена му.
Не готвя, защото трябва, а защото искам. Това е жена ми!
Бенет, само казвам, че тъкмо... - Не ме упреквай, че си имам жена.
Понякога не мога да се мотая с вас цяла нощ.
Трябва да се прибера по-рано и това е нормално.
Нищо повече. Тези са от мен.
Радвам се за теб и поздравления. - Мерси.
Ще се видим. - Не стигат 20 долара, Бенет!
И аз готвех на Гейл в четвъртък. Тогава беше моят ред.
Наистина се радвам, че сме свободни. - Да ви кажа, по-добре сме без тях.
На кого му трябват тъпотиите им? - И исканията, и натякването.
И очакванията им, които са причината за всичко.
Знаете ли, Гейл много обичаше да правя сос Болонезе от нищото.
Беше й любим.
Момчета, можем да правим каквото си поискаме,
с когото си искаме и когато си искаме. За свободата!
Свобода!
Сед, взимай чашата и се включвай.
Извинете ме. - Гълтай шота!
За свободата ли? На екс!
Не ни трябват. Ще пикая. Сега се връщам.
Като те гледам, май ти трябва цяла кофа.
Моля?! - Не се обаждам, за да се караме.
Какво иск... - Слушай! Прибирам се.
Така ли, Седрик? - Къщата е и моя, Гейл!
Аз плащам сметките! Къщата е и моя, прибирам се.
Там ми е мястото, маце.
Гейл, писна ми да се перча. Липсваш ми!
Не съм на себе си.
Сам съм тук, навън. Сам по тия стриптийз клубове.
Момичетата ми говорят на малко име, сякаш съм редовно там.
То е така де, ама защото преживявам нещо, Гейл.
Трябва ми лек. Да ми изтъркаш гърба, да ме повиеш.
Промених се и си искам жената!
Не искам да съм в този мъжки свят.
Не искам повече този живот. Искам теб и Исус!
И толкоз. - Добре, татенце.
Какво каза? - За колко време ще си дойдеш?
За около 20, 22, 23 минути.
Донеси секси дупето си у дома. Ще те чакам.
Да ти донеса ли нещо? "Доритос" или друго?
Ще спра, за да ти взема. Каквото поискаш.
Само си ела. - Добре. Обичам те.
Мамка му. Благодаря ти!
Добра работа, прибери се при Гейл.
Да не си избърса лайното на гърба ми?
Няма ли да си измиеш ръцете?
И кой друг сере с шапка?
Момчета, до скоро. - Чакай да платим и тръгваме.
Отиваш към фабриката, нали? - Гейл ме прибра и си отивам вкъщи.
Вкъщи! Маце, женен съм, моля ти се.
Благодаря. Женен съм!
Тази нощ всички осъзнахме, че заговорите,
плановете и схемите не могат да се сравняват с едно - истината!
Мамо! - Проклятие.
Здравей, миличък. Цветя, закуска. Вярно.
Малко си подранил. - Знам, но минавам да ти кажа,
че няма да успея за годишнината днес.
Трябва да съм другаде. - 75-та годишнина на църквата е.
Какво е станало, къде ще ходиш?
С Кендис на семейното й събиране, мамо.
Браво на теб.
Добре, миличък. Няма проблем.
Ще се видим утре. Време е да тръгваш.
Лорета, мой ред е да те пляскам.
Дякон Джонсън? - Да имаш ключове за това?
Глупако, скрий ги! - Откога сте така?
Деветдесет дни. - Май 91. Извинявай за потника.
Как си, Майкъл? - Качвай се горе, глупчо.
Тия хапчета са 19 долара! - Мамо, дала си му луфата ми?
Миличък, тръгвай си. Слушай, глупако!
Казах ти, че ще донеса кафето горе, дърт перверзнико!
Виж кого водя.
Трети път за късмет. - Май ще е така.
Кажи им. - Имаме предложение.
Казах ти, че ще стане. - Всъщност не си.
Страхотни новини. Имахме предчувствие за вас.
Крис. - Джереми, какво правиш тук?
Трябва да говорим. - Не мога, заета съм.
Важно е. - Няма проблем, не бързайте.
Ще приготвя документите и започваме. - Извинете ме.
Някой е умрял ли? - Какво? Не.
С костюм си и аз... - Назначиха ме в "Невърсофт".
Наистина ли? - Да.
Хубаво, дано не е само заради мен.
Беше. В началото.
Обаче някак си, след цялото преструване,
разбрах, че го искам заради себе си.
А сега вече го искам заради двамата.
Първо на теб исках да звънна, като научих,
и това, че не можех, ме побърква.
Последно за теб си мисля, когато заспивам, Крис.
Виж, аз... Липсваш ми.
Липсваш ми и искам да се върнеш.
Колко е мило.
Искам да ти купя къща. - А така, мой човек.
Ще купя тази къща. - Я бягай, не и моята къща.
Няма нищо. - Как ще купи моята къща?
Дишай! - Дишам аз, дишам.
Добре.
Искам да съм твоя съпруга. И ти да си мой съпруг.
Искам да съм твой съпруг.
И искам ти да си моя жена.
Страшно много.
Ще се омъжиш ли за мен?
Това е "да".
Направи го. - Само така, мой човек.
Защото промени играта. - Какво направи?
Не го мисли.
Дори Зик пееше на нов глас.
Не ми се излиза особено. - Я стига!
Най-добрият начин да превъзмогнеш бивш, е да си намериш нов.
Идваш.
Зик, заповядай. - Благодаря.
Боже мой. - От години не съм свирил тази песен.
Това не е ли... - Вдъхновена е от специална жена,
която определено си заслужава чакането.
Махам се. - Мая!
Мая!
Мая, ще изчакаш ли?
Да не мислиш, че ще изпееш една песен, и ще забравя всичко?
Не, но се надявах да е началото.
Не можеш да промениш характера на човек, Зик.
Това не е вярно и го знам от опит. Искам да започнем отначало!
Искам още 90 дни. - Без секс?
Щом се налага. Не искам секса, а теб, Мая.
Глупости.
Добре де, глупости са. Искам секс, разбира се.
Разликата е, че преди исках само секса, а сега искам теб.
Ясно? Сега искам кафе.
Искам по цяла нощ да си говорим за лудото ти детство.
Искам да си говорим за пещерите на Аристотел.
На Платон. - И той ли е имал пещери?
Да. - Мая, обичам те!
Влюбен съм в теб.
Не съм го казвал на никого в живота си.
Защо просто не го каза?
Оказа се, че моята откровеност имаше ефекта на доминото.
Всички бяха всеотдайни с жените си. Този път наистина.
Нищо не разбирам.
Кендис, майка ти ми каза, че все още си сама.
Не се тревожи, имам решение.
В офиса имам нещо идеално за теб.
Тя се казва Ейми. - Тя не е на тоя бряг!
Да вземе да прочете книгата. - Мамо, мамо!
Мерси, Дюк. Аз поемам.
Здравейте дами. - Виж го само!
Приятно ми е.
Какво правиш тук? Днес не е ли онова църковното на майка ти?
Така е. - Да не са го отложили?
Не са. Защо питаш толкова, жено?
Мислех си, че искаш да си там.
Защо да искам там, като трябва да съм тук
с жена номер едно в живота ми? Като ще мислиш толкова,
що не помислиш за бургер в тая чиния, с наденички и горчица?
Да прощаваш.
"Номер едно" ли каза?
Значи не ми вярваш? Чакай така.
Дами и господа? Извинете!
Моля за всеобщо внимание.
Благодаря.
Казвам се Майкъл Хановър и искам всички да знаете,
че съм лудо, безумно влюбен в Кендис Хол.
Искам всички на света да знаят, че тя е жена номер едно в живота ми.
Благодаря ви. А сега към събирането!
Така става ли?
Какво искаш на тъпия си бургер?
Не ми дреме. Дойдох за теб. Ела ми!
И така, книгата завърши щастливо за всички ни.
Почти за всички.
Здрасти, скоро не сме се виждали.
Знам, съжалявам. Потънала съм в работа.
Какво ще правиш по-късно? - Най-сетне имам среща с Джеймс.
Той е шеф, аз съм шеф и не остава време за кеф.
Нищо ново. - Ти имаш ли планове?
И тримата отиваме на голямото откриване на Доминик.
Намерил е съдружник за ресторанта?
Не, взе заем за каравана с храни.
Казва се... - Авеню Д.
В "Пуебло плаза" е. Почва с малко и ще расте.
Браво на него.
Да ви е весело. - Ще бъде.
Джеймс, как мина денят ти? - Добре, даже чудесно.
Казах ли ти, че "Уолстрийт Джърнъл" ще пише за мен?
Да. - "Детето-чудо".
"Детето-чудо". Не съм точно дете,
но съм най-младият директор в компания на "Форчън 500".
Да, говорихме... - Сега се взирам в Далечния Изток.
Онзи ден си говорих с Уорън, нали го знаеш? Мой човек е.
Говореше за разностранно капиталовложение.
Купих си G6. Добре де, фирмата го купи.
Добре съм, Джеймс.
Благодаря, че попита.
Извинявай, не те разбирам. - Знам.
Знам, но аз най-сетне разбрах.
Така, така.
По една мъничка мостра за дамите.
Момчета, за вас после. - Хайде бе, Дом!
Дай го на жена си. За дамата е.
Още едно? Заповядай, Джей.
Сега се връщам. Мерси, че дойдохте.
Следващият!
Ще искам специалитета. - С пилешко или...
Отивай на опашката. - Това е лично, не по бизнес.
Махни си ръката!
Поздравления. Сериозен успех.
Не те очаквах. - Няма да пропусна откриването.
Костур севиче? - Сал, имам две готови лазани.
Поемам ги.
Къде ти е директорчето? - Приключих с него.
Доминик, той може да има всичките пари и власт на света,
но няма и наполовина твоя потенциал. - Спри!
Вече нямам нужда да го правиш, сам си помагам. Ясно?
Мерси, че дойде, но ме чака работа.
Ти точно ще ме разбереш.
Ама аз... - Следващият!
Кое ти е хубаво, пич? Имаш ли свинско без мазнини?
Има. - Давай го.
Доминик!
Извинете. Какво правиш?
Върни се, Доминик!
Момчета, дайте ми минутка. Ще го довършим.
Извинявай.
Какви ги вършиш? - Искам да се върнеш.
Слушай, аз не съм придобивка, която можеш...
Моля те. - И аз моля за обслужване!
Ще си получиш свинската наденичка. Прасчо! Млъквай!
Лоурен, прекалено сме различни.
Така е, но според мен това е хубаво.
Ти имаш нужда от статус, от титли.
А мен те не ме интересуват. - Не, не е така.
Искам мъж, който ме кара да се чувствам специална.
Не ме интересува титлата му, или колко изкарваш,
нито каква ти е колата. Имам нужда от теб!
Моля те? Извинявай.
В края на краищата искаме различни неща.
Не. Не съм съгласна.
Мисля, че искаме едно и също.
И какво е то?
За начало,
бих искала специалитета "Дръж прасето".
Давай, Дом! - Пич, стига целувки.
Вземи й хвани задника. - Браво, моето момиче!
Направи нещо, за което да си мисля довечера.
Знаеш, че не правя много секс. С Гейл не сме като преди.
Така ли, Седрик? - Стига, де.
Довлечи си малкия гъз тука! - Гейл, ама аз се...
Вдигни си панталоните, Седрик!
Поемам лилавия. Аз съм Бенет. - С нашата топка ли?
Ще те видим на игрището. Пази се за играта.
Слушай, дребен, къде е близнакът ти? Ще ти трябва някой на раменете.
Много смешно. Да те видим, когато топките ми те опрат отзад.
Топката е пусната, почваме! - Мамка му.
Подай, пич!
Ще поиграеш ли в защита?
Чакай, чакай. Подай!
Хвърляй, де.
Най-добре се махни, дребосъко. Добре ли си?
Ей, не ми се подигравай.
Добро хвърляне.
Добро ли? Бенет, бъди мъж и го бутни. - Добро хвърляне беше.
Избери си някой с твоя ръст.
Коляното ми!
Пич, вземи се успокой. - Сложи си топките на главата ми.
Къде ми е защитата?
Бенет! Джереми! - Опитвам се да си взема топката.
Може ли топката, моля? - Нека я вземат.
Мерси, момчета. Играем тук всеки четвъртък.
Не беше толкова зле. Помислете си.
Получи се добре. Всичко е в упражненията.
Превод: Емил Панчев